The Lost Room E06 - The Occupant
Resync: Xenzai www.subscene.com
Herregud, det fins virkelig.
Sheriff Starns her.
Vi har nettopp funnet Ruber.
Du kan spørre ham hva han gjorde med deg. Han er på sykehuset.
Soods bøker. Velkommen til Taperbyen.
Wannabes, tapere og gjenstandseiere henger her.
Det gjør meg kvalm.
Jeg trenger noe for å identifisere beboeren. Førerkort eller eiendeler.
Sood vil ikke hjelpe deg nå, for du gjorde ham forbannet.
Jeg får be om unnskyldning.
-Ja, det går sikkert. -Kom an.
Jeg blir ikke med deg.
De folkene, bussbilletten min... De er som pirajaer.
Du er for involvert i det. Det er farlig.
Jeg er lei for det, men jeg kan bare ikke.
Vet du hva, Wally?
Du har rett. Takk for alt.
Jeg står i gjeld til deg.
Hei, Joe!
Hent henne tilbake!
-Jeg er her for å treffe Sood. -Bare avtalte møter.
Kan du bare si til Sood at jeg vil be om unnskyldning?
Bare avtalte møter.
-Kan jeg avtale et møte, da? -Nei!
Det tok meg en stund, betjent. Du er vanskelig å spore.
-Men hver gåte har et svar... -Jeg har den ikke.
Unnskyld, men jeg tror deg ikke.
Ville jeg gå til min neste destinasjon om jeg hadde nøkkelen?
Enda en gjenstandsmister? Velkommen til klubben.
-Har du en ekte pistol i lommen? -Ja.
-Truende. Kjenner du til Sood? -Om jeg gjør det? Selvsagt.
-Han er min venn og kollega. -Bra. Presenter meg for ham.
Sir?
Kom inn.
Vesel, hvor mange ganger må jeg si det?
Hold ditt stinkende lik borte fra butikken min!
Du også? Pumeet!
Vent, Sood. Jeg ville bare presentere min venn her.
Jeg vet at dere har kommet litt på kant.
-Drep dem. -Vær så snill, Sood.
Hør på meg.
Jeg ber om unnskyldning at jeg forstyrret deg for noen dager siden.
Jeg var uenig med Kreutzfeld-
-og det var galt av meg å komme hit for å løse det.
Alt jeg vil er å finne denne mannen.
Beboeren.
Er mannen en gjenstand?
Fins det en mann som er en gjenstand? Det forandrer alt.
Kan du finne en gjenstand med hans navn på?
Nei, ingen førerkort. Ingen visittkort.
Det er aldri dukket opp noen sånne gjenstander.
Her ser man hvor alle kjente gjenstander fins.
Kan du finne pennen? Hvor er pennen?
-Hvordan pålitelig er den? -Ganske.
Jeg har samlet inn så mye data om gjenstandene jeg har kunnet.
Nøkkelen, for eksempel...
De siste ukene har du blitt sett i Pittsburgh, New Mexico, Cleveland.
Jeg har ikke vært i Cleveland.
-Hvor langt tilbake går den? -Årevis.
Fra begynnelsen i visse tilfeller.
Kan du kartlegge hvordan gjenstandene har forflyttet seg?
-Hva skal det bevise? -Jeg tror at det danner et mønster.
Hva er det? Ingen gjenstand har noensinne vært der.
Ingenting. Det er ørkenen.
Det er der han er. Beboeren i rommet.
På et vis holder han alle gjenstandene borte.
-Jeg må låne bilen din. -Jeg kjører.
Gi meg nøklene.
-Den er alt jeg har. -Gi meg nøklene.
Midt på kartet ligger byen Green Valley.
Det er ikke mye til by. I utkanten fins et sanatorium.
Lykke til.
Vi må ta Kreutzfeld raskt. Det vil bli vanskelig å ta seg inn.
Overlat det til meg. Jeg har noen på innsiden.
Ingen av oss har gjort noe lignende. Vi vet ikke hva vi gir oss ut på.
Hvis vi ikke prøver, så kommer vi likevel til å dø.
La oss gå!
-Hva gjør du? -Hei. Hvordan føler du deg?
Et lite prosjekt. Det vil ta en stund.
Men jeg tror at Anthony sa noe om å lage iskrem.
Høres det interessant ut?
Kan du lukke døren?
-Vi er i posisjon. -Bra. Vent på mitt signal.
-De skal til å angripe. -Smart av deg. Du gjorde rett valg.
Det er ingen her. Noe er galt.
Jeg tror at det er en felle. Ut!
Nå drar vi.
Nei.
Det leger ikke.
Gjenstandene virker ikke i rommet.
Visittiden er over.
Politisak. Jeg er her for å treffe en pasient.
Politi. Ja visst.
-Hvilken pasient? -John Doe.
For dere har vel en John Doe her?
Ja. Han har alltid vært her.
Du burde tømme lommene. Han liker ikke ting.
-Hva mener du? -Ting, greier.
Penner, lommebøker, nøkler. De får ham til å klikke.
-Våpenet. -Det beholder jeg.
Jeg heter Joe Miller.
Jeg vil bare spørre deg...
Rolig! Rolig.
Det er ingen fare.
Jeg skal ikke skade deg. Ok?
Jeg skal ikke skade deg.
Jeg vil bare prate med deg, det er alt.
Jeg setter meg her.
Nei! Stopp!
Faen.
Herregud...
Hvem i helvete er du?
Jeg vil vite hvem du er, og hva som skjedde i motellrommet.
-Og om du skapte gjen... -Slutte å prate!
Jeg har møtt din kone, Mabel.
Hun ga meg bildet ditt. Hun savner deg.
Selv om hun ikke husker deg.
Jeg følte at fotoet var på vei.
Jeg trodde...
...at du kanskje var min kone. Jeg hadde tenkt å slippe deg inn.
Jeg er lei for det.
Jeg er virkelig lei for det.
Vær så snill, det er veldig viktig.
Skapte du gjenstandene?
Nei.
-Hvor kommer de fra, da? -Jeg vet ikke.
Jeg gjorde ingenting. Det bare skjedde.
Jeg trenger din hjelp.
Datteren min gikk inn i motellrommet og kom aldri ut igjen.
Kan du si hvor hun er?
-Hun er fremdeles der. I rommet. -Jeg har vært der, hun er borte.
Det fins mer enn ett.
-Hva mener du? -Det fins mer enn ett. Kom an!
Kan du føre henne tilbake?
Vær så snill, si at du kan det!
Jeg kan ikke.
Men du kan det.
Hvordan kan jeg få henne tilbake?
Ta meg til motellrommet!
-Du drepte meg nesten, Jennifer. -Dessverre ikke.
Jeg trodde ikke at du hadde det som krevdes.
Jeg vil at du bevitner det jeg skal gjøre nå.
Jeg vet at du er redd, men om jeg har rett...
-Hvis jeg har rett... -Det har du ikke.
Jeg skader deg ikke om du ikke prøver å stoppe meg.
Jeg så ham.
Jeg har kommet langveis fra, Martin.
Margaret?
Margaret, jeg så ham.
Jeg så mannen i rommet.
-Hvilken mann? -Jeg så ham i dette bildet.
Ved motellet.
Jeg så beboeren.
Den levende...gjenstanden.
Ikke noe av det der er sant.
Han åpenbarte seg i et syn.
I ørkenen.
Han sa at ordenen tok feil.
Han sa-
-at om jeg kunne gjenforene alle gjenstandene igjen,-
-så ville jeg ikke bare kunne prate med Gud.
Han sa...
...at jeg ville bli Gud.
Derfor skal du ikke drepe meg. Jeg er profeten.
Lee, jeg visste du ville komme.
Ruber!
Ikke smil sånn mot meg. Jeg vil ha svar.
-Hvem drepte Lou DeStefano? -Jeg.
-Hva skjedde med Anna Miller? -Motellrommet tok henne.
Du kjenner til motellet, Lee. Du har drømt om det.
Alle gjenstandene kommer fra motellrommet-
-og de beskytter meg.
Jeg er profeten av gjenstandene.
Farvel, Lee.
Du er anholdt!
Stopp, ellers skyter jeg hull i deg!
Når du er klar til å vite noe om gjenstandene, så oppsøk meg!
Det er klart.
Jeg er nervøs, Anthony.
Karl... Vær så snill, ikke gjør dette!
Jeg vil treffe sønnen min.
Nei!
Pappa?
Isaac!
-Pappa? -Ja.
Nei, Isaac.
Nei, Isaac, vær så snill!
Vær så snill, kom tilbake.
La være, Karl!
Jeg vil treffe sønnen min.
Nei, Joe!
Stopp!
Jeg føler meg som meg selv igjen her inne.
Ute...
...i den virkelige verden, er det så mange stemmer i hodet mitt.
Det er stille her inne.
Hvem er du?
Tidligere var jeg en mann som het Eddie McCleister.
Tidligere?
Og nå er du...
-Hovedgjenstanden? -Nei, det fins ingen hovedgjenstand.
Jeg er bare en gjenstand, akkurat som resten.
Jeg har en fri vilje. Det er eneste forskjellen.
Bortsett fra at du lever.
Ja, dessverre.
Dessverre?
Utenfor dette rommet kjenner gjenstandene av hverandre.
Hele tiden. Som smerte.
Elektrisitet. Støy.
For en med bevissthet er det tortur.
Du sa jeg kunne få datteren min tilbake. Hvordan gjør jeg det?
Du må drepe meg.
Nei.
-Jeg kan ikke. -Jo, det kan du.
Selv om jeg ville... Du skjøt deg selv i munnen.
-Jeg kan ikke. -Du kan drepe meg, i dette rommet.
Ta byrden!
-Hvilken byrde? -Bli en gjenstand, og ta min plass.
Nei, jeg forstår ikke. Hvordan er det mulig?
En gjenstand ødelegges, en annen skapes. Bevaring av gjenstandene.
Eddie, jeg kan ikke. Jeg vil ikke det.
Jeg vil dø. Om du vil se datteren din igjen, så må du drepe meg.
Her og nå. I dette motellrommet.
Nei.
-Nei, jeg vil ikke bli en morder. -Ta fram pistolen din!
Jeg ber deg. Gjør slutt på dette!
-Nei. -Alt har en pris, Joe.
Dette er prisen for å få datteren din tilbake.
Vær så snill.
Får jeg datteren min tilbake?
Slettes fortiden min? Som din ble?
Jeg vet ikke.
-Vil datteren min huske meg? -Jeg vet ikke.
Men hun vil være i live.
Jeg er lei for det.
Må Gud tilgi meg.
Er du uskadd? Hva skjedde?
Hvor er han?
Jeg er lei for det.
-Joe? -Han er borte.
Joe, hva har du gjort?
Du må gjenopprette meg.
Jeg går inn og du gjenoppretter rommet med nøkkelen.
Jeg kan ikke. Du vil forsvinne, akkurat som Anna.
Nei, det kommer jeg ikke til. Jeg lover.
-Best for deg at du kommer tilbake. -Det gjør jeg.
Vær så snill, gi meg datteren min tilbake.
Vær så snill.
-Pappa! -Anna!
-Føler du deg bra? -Ja.
-Gjør du det? -Ja.
Er det sikkert?
-Føler du deg bra? -Er den slemme mannen borte?
Ja. Den slemme mannen er borte.
Anna, du er trygg hos meg nå.
-Du er trygg hos meg. -Ja.
Forstår du?
La oss komme oss vekk.
Herregud...
-Hvordan har hun det? -Hun har det bra.
-Føler du deg ikke bra nå? -Ja.
Ja. Hun har det bra.
Det er sant. Anna, dette er Jennifer.
Jennifer, dette er min datter Anna.
-Hva er det? -Hvor er vi?
Jeg forteller hele historien siden.
Jeg har bare en siste ting å gjøre, og siden går vi.
Bli her.
Hva gjør du?
Prøver å stoppe dette.
-Da går vi. -Hvor skal vi?
Et sted langt herfra.
-Føler du deg bra? -Ja.
Resync: Xenzai www.subscene.com
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.primetext.tv